Tämänkin tekstityksen tarjoaa:
W
WW
WWW
WWW.
WWW.D
WWW.DI
WWW.DIV
WWW.DIVX
WWW.DIVXF
WWW.DIVXFI
WWW.DIVXFIN
WWW.DIVXFINL
WWW.DIVXFINLA
WWW.DIVXFINLAN
WWW.DIVXFINLAND
WWW.DIVXFINLAND.
WWW.DIVXFINLAND.O
WWW.DIVXFINLAND.OR
WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomentajat: Kalle, Haunted, Pärä, PsY, bLindy, Panzeri, Jaakko, Beecher, maza91, SiB77
Oikoluku: PsY
Heippa, kulta!
Pidä huolta itsestäsi.
Unohdit tämän.
Kullannuppu!
Olen niin huolissani sinun yksin asumisestasi.
Se on söpöä, että olet huolissasi, -
mutta kyllä minä pystyn huolehtimaan itsestäni.
Mennään, tytöt.
Hei sitten, kanani.
Vihdoin vapaa!
Voin asua New Yorkissa ihan yksin.
Voin tehdä mitä huvittaa!
Synnyin ja kasvoin New Yorkissa, -
maailmankaikkeuden navassa.
Ikävä kyllä, äitini pakottaa minut muuttamaan.
New Jerseyhyn.
Onko ihme, etten voinut kohdata todellisuutta?
Voiko kukaan syyttää minua haaveilemasta, -
että hän olisi jättänyt minut rakastamaani kaupunkiin?
Mary!
Mary, mennään!
Hyvästi, lapsuudenkoti.
Hyväsi, älyllinen ja henkevä kehitys.
Hyvästi, Broadway.
Mary, älä viitsi.
Älä ole tuollainen draamakuningatar.
Lola! Nimeni on tästä lähtien Lola.
Olen viisivuotiaasta asti tiennyt, että nimeni on Lola.
Sinut kastettiin Maryksi.
Se nimi on syntymätodistuksessasi.
Sillä nimellä minä kutsun sinua.
Perheessäni, olen kuin flamingo pulujen häkissä.
Hyvästi, New York.
Hyvästi, mahdollisuus tulla kuuluisaksi näyttelijäksi.
Vanhempiesi mielestä on hyvä olla unelmia, -
ja sitten he vievät sinut New Jerseyhyn.
Ei siinä ole järkeä.
Tervetuloa Pölkkylään.
Saako hän sanoa noin?
Tulkaa.
Vauhtia.
Mennään katsomaan uutta taloa.
Tulkaa.
Äiti...
Se on vain ruohoa.
Mutta sitä on joka paikassa.
Aurinkokuisti on makuuhuoneeni.
Poikkeavaisuus ei ole ainoa asia, -
jota vastaan saan taistella talossa.
Törkeä epäoikeudenmukaisuus on toinen.
Ainut henkilö, johon voin turvautua, on Stu Wolff.
Suurin runoilija sitten Shakespearen, -
ja Sidarthurin solisti.
Hän on nähnyt taipaleeni esikaupungissa.
Tässä kaupungissa menen kouluun metrolla ja kahdella bussilla.
Se on hämmästyttävää, että pääsen kouluun, -
ilman että se maksaa 1,5 dollaria.
Dellwood High.
Voisinpa olla lintu häkissä, jossa on hyvä koulupiiri.
Ei kuitenkaan ole mitään järkeä suhtautua negatiivisesti -
asioihin, joille en mahda mitään.
Ajattelen uutta kaupunkiani näyttämönä, -
johon saan tuoda oman käsikirjoitukseni.
Sisimmässäni uskon, että uusi tähti tulee syttymään.
Se tähti olen minä.
Terve.
Hei.
Olen Lola Steppe.
Olen New Yorkista, alun perin.
Ella Gerard.
Olen täältä, alun perin.
No hei.
Hei.
Hei!
Hei.
Oletko koskaan nähnyt Sidarthuria livenä?
En, mutta Stu Wolff on mielestäni -
suurin runoilija sitten Shakespearen.
Minusta myös.
Minulla on kaikki heidän levyt.
- Oikeasti? - Kyllä!
Ja tässä on Stu Wolff tanssimassa.
Olen hankkinut hänestä hienoja kuvia.
Tässä hän on Grammy-gaalassa.
Täällä hän asuu.
Tässä on mekko, jota pidän kun menemme vihille.
Tässä hän menee limusiiniinsa.
Tuo musta läiskä on hänen päänsä.
Mikä hieno läiskä se onkaan.
Hei.
Carla Santini.
Sidarthur.
Isäni on Stu Wolffin lakimies.
Oikeasti?
Isäsi on täytynyt olla hänen kanssaan samassa huoneessa.
Useasti.
Etkö olekin se, joka muutti Swenska-taloon?
Olen Lola Steppe.
En tiennyt, että talollamme on nimi.
Pitäisikö tuon olla nyt sitä kuuluisaa New Yorkin huumoria?
New Yorkilaiset oppivat nauramaan itsellensä, -
sekä kaikelle muulle, kun ovat nuoria.
Vanhempani veivät minut New Yorkiin syntymäpäivänäni.
Minusta siellä oli kaunista. Ne valot ja kaikki.
Tiedän, miksi sitä kutsutaan maailman parhaimmaksi kaupungiksi.
Ella Gerard, olet sielunsiskoni!
Sinun pitäisi nähdä Park Avenue jouluna.
Se on kävelyretki linnunradalla.
Paitsi ketään ei pahoinpidellä linnunradalla.
Istukaahan nyt.
Neiti Baggoli?
Niin?
Meillä on uusi tyttö New Yorkista.
Niin onkin.
Neiti Steppe.
Neiti Baggoli, teidän tiedoissa varmaankin lukee, -
että nimeni olisi Mary, -
mutta kaikki ovat kutsuneet minua Lolaksi -
jo vastasyntyneestä asti.
En edes tunnista koko Marya.
Pidän siitä nimestä.
Lola.
Tässä on Lola.
Lola, ajattelin kertoa, -
että istut historianluokassa lempituolillani.
Haluan olla kuolleessa keskipisteessä.
Samoin, ja minä joka luulin, ettei meillä olisi mitään yhteistä.
Minä olen ansainnut keskipaikan.
Sitä paitsi, mikäli haluat sopeutua joukkoon, -
sinun ei kannattaisi vetää huomiota puoleesi.
Jollet ole vielä huomannut, pidän huomiosta.
Relaa.
Enkä sinuna myöskään hengailisi Ellan, "minulla ei ikinä ole kavereita" kanssa.
Hänessä ei oikein taida olla sinun kaltaistasi potentiaalia, eihän?
Katso nyt häntä.
Hänhän pukeutuu kuin poliitikon vaimo, -
kampauksineen ja kenkineen.
Hän on niin tavallinen.
Entäs nuo silmälasit? Mennyttä muotia.
Mutta nyt olen hiljaa, ennen kuin menen ilkeyksiin asti.
Halusin vain kertoa, että jos olet tarkkana, -
voisit hengata meidän kanssa.
Siitä olenkin aina unelmoinut.
Hei, Ella. Odota! Saanko istua samaan pöytään?
Toki.
Tämä on loistavaa.
Jos syöt ulkona New Yorkissa, ruokasi likaantuu.
Kerro minulle loistavasta Santinista?
Hän on kaunis. Hän on suosittu.
Hän on rikas.
Lastentarhassa hänellä oli tapana purra nukeilta päät irti.
Kuka tuo meille hymyilevä kundi on?
Se on Sam.
Sam!
Sam, Lola.
Lola, Sam.
Hei.
Olet ensimmäistä päivää täällä, vai?
Joo.
No, kiva tavata.
Samoin.
Nähdään myöhemmin.
En voisi mitenkään hankkia poikaystävää.
Minun täytyy keskittyä näyttelijänuraani.
Kolmen viikon kuluttua, -
alan tottua kaupungin rikkaaseen osaan.
Aidattu, tylsä. Alue ihmisille, jotka käyttävät Armani-tuotteita.
Olen juuri sitä, mistä he yrittävät pysyä etäällä.
Stu Wolffin laulaessa, -
"Jokin minussa tahtoo kokoajan enemmän.
Enemmän kuita ja tähtiä, ja musiikkia tuulessa."
Niin kuin hän puhuisi minulle.
Minä pidän Stevestä.
Lyön vetoa, että Stun kanssa on vaikea tulla toimeen.
Hänestä näkee hänen olevan synkkä.
Vainottu.
Kaikki todelliset nerot ovat vainottuja.
Se on osa siitä, mitä heidän täytyy kärsiä taiteensa tähden.
Torttuja, neidit.
Ihan kuin söisi ruokalassa. Kiitos.
On teillä torttuja varmasti kotonakin.
Lämmitin ne vain mikrossa.
Äitini ei hyväksy mikroja.
Hänellä on hyvin vahvat mielipiteet.
En ole kuullutkaan, että joillain on mielipiteitä -
kodinkoneista.
Miksei äitisi pidä minusta?
Kyllä hän pitää sinusta.
Hän vain pitää sinua vähän outona...
Tarkoitan, sinä olet vähän.
Lola!
Lola, anteeksi!
Se on oikeasti äitisi, jota hän pitää outona.
Äitini näki hänet supermarketissa, -
likaisissa vaatteissa ja papiljotit päässä.
Riitelemässä lihakauppiaan kanssa.
Se ei ole tärkeää.
Ei tärkeää?
Hän on nainen, joka antoi minulle elämän.
Jonka maito ravitsi heikon ruumiini.
Jonka veri virtaa suonissani.
Tietenkin se on tärkeää.
Vanhempani ovat siitä yhtä mieltä.
Kumpikaan heistä ei pidä siitä, -
että äidilläsi on kolme lasta, muttei aviomiestä.
Yksinhuoltajuus on väliaikaista.
Karen oli naimisissa.
Se voi tapahtua uudestaan.
Mutta luulin sinun sanoneen, että olit rakastettu lapsi.
Niin olinkin.
Vanhempani olivat naimisissa, ja kiihkeästi rakastuneita.
He olivat hulluina toisiinsa ensitapaamisella.
Isäni oli kuin rokkitähti.
Äitini hyvännäköinen kissa.
Loppu on kohtaloa.
He menivät naimisiin.
He leireilivät aavikolla ja laskivat tähtiä.
Miljoona ja kolme.
Miljoona ja neljä.
Kiesus. Minun vanhempani menivät risteilylle Bermudaan, -
mutta he pelkäsivät nousta pois laivasta.
Minun olivat rakastuneita.
Syvästi, liikuttavasti.
Ainoa asia, joka saattoi tehdä heidän elämästään parempaa, -
oli saada minut.
Jo pikkulapsena, -
toivoin saavani samanlaisen suhteen kuin heillä oli.
Sen jälkeen kaksoset hedelmöittyivät, -
emmekä olisi voineet olla enemmän innoissamme.
Kuullessaan uutisen, -
isäni hyppäsi hienon prätkänsä selkään, -
ja lähti ostamaan lapsensa, ja tulevien lastensa äidille -
tämän lempikukkia.
Yhtäkkiä...
Hänen palasiaan löytyi yhdeksänneltä Avenuelta.
Ja kymmenenneltä.
Lola, olen niin pahoillani.
En tiennyt.
Eikö ole ironista?
Vanhempiesi mielestä äitini -
on syyllinen perheen tämänhetkiseen tilaan.
Hän on pelkkä kohtalon uhri.
Mitä?
Ei mitään.
Pidän noista syömäpuikoista hiuksissasi.
Koska Carla Santini luulee, että hän on Julia Roberts, -
ja koko maailmankaikkeus on kiinnostunut kaikesta mistä hän puhuu, -
häntä ei voi olla kuulematta.
Minulla oli todella pitkä keskustelu neiti Baggolin kanssa eilen -
draamakerhon "Pygmalion"-esityksestä.
Sanoin hänelle, että kankeaa pysytellä alkuperäisessä.
Ei pysytä alkuperäisessä?
Ei pidetä kiinni herra George Bernard Shawin hienosta tarinasta?
Emme ole englantilaisia, eikä tämä ole 1800-luku.
Minun mielestä meidän pitäisi mukauttaa klassikoita, jotta ne kuvaisivat aikaamme.
Ne ovat klassikoita sen takia, että ne ovat klassikoita.
Sitten kerroin hänelle ideastani -
vaihtaa paikaksi nykypäivän New York, -
ja tehdä Elizasta kassaneiti.
Esitätkö sinä Elizaa?
Tietysti.
Sain sen osan jo.
Kun muutin Deadwoodiin, -
minusta tuntui, että legenda oli syntymässä.
Aikoiko Carla Santini seistä sen syntymän tiellä?
Neiti Baggoli, neiti Baggoli!
En tiennyt että "Pygmalionin" roolit oli jo jaettu.
Olisin halunnut olla Eliza Doolittle.
Jos voisin todistaa sen sinulle nyt.
Ei ei, Lola.
Pistin juuri äsken ilmoituksen taululle.
Koe-esitykset ovat vasta perjantaina.
Kiitos, neiti Baggoli.
George Bernard Shaw on suuri näytelmäkirjailija.
Ja hän oli myös kasvissyöjä.
Tulit juuri oikeaan aikaan, Lola.
Nopeasti.
Kerron juuri muille tästä ideasta joka minulla on -
"Pygmalion" -esitykseemme.
Kuten tiedätte, "Pygmalion" on näytelmä -
joka tapahtuu entisajan Lontoossa.
Ideani on, että sijoitamme meidän "Pygmalionin" -
nykyajan New Yorkiin.
Ja Eliza on supermarketin kassaneiti.
Ja professori Higgins on New Yorkin yliopiston professori.
Tuo on todella hieno ajatus.
Se tuo näytelmään uutta värähtelyä -
ja tämän päivän tuntua.
Tarkoitatko, että se oli sinun ideasi?
Kyllä, Lola. Se on minun ideani.
Tiedän, että olen vain opettaja, mutta kykenen ajattelemaan.
Koska valitsemme uuden ja modernin tyylin -
olen lisännyt siihen myös nykyaikaisia kappaleita.
Kutsun sitä nimellä "Eliza Rocks"!
Jokainen teistä laulaa minulle valitsemanne kappaleen -
ja sitten luette minulle kohtauksen.
Mutta en ole harjoitellut laulua.
En ole valmistunut.
Ei se mitään.
Voit improvisoida sen.
Mutta olen valinnut näyttelijänuran.
Tarkoitan, että aion olla teatterissa.
En halua kenenkään muistavan heikkotasoista koe-esiintymistä.
Mitä sitten teemme?
Voinhan minä yrittää.
Ehkä voit yrittää nyt.
Voisit olla ensimmäinen.
Selvä.
Ota paikka näyttämöltä.
Missä vain tuntuu hyvältä.
Jos olemme onnekkaita, hän putoaa.
Haluaisin laulaa kappaleen, joka on lempibändini -
Sidarthurin.
Epäilykset heräsivät vasta aamulla -
kun heräsin ja sydämeni oli kylmä ja painava kuin Mount Everest.
Se oli se päivä jolloin roolilista julkaistiin.
Miksi olin ollut niin varma, että saan pääosan?
Neiti Baggoli ei sanonut mitään rohkaisevaa.
Carla hymyili.
Katsos, mitä tuuli toikaan tullessaan.
Tai mitä kissa raahasi tullessaan.
Neidit.
Sinun jälkeesi.
Totta kai. Minun jälkeeni.
No, taas kerran sain roolin jonka halusinkin.
Ei ole pieniä rooleja, on vain pieniä näyttelijöitä.
Saat siteerata minua.
Olen uusi Eliza!
Uskomatonta!
En uskonut, että saan sen, mutta sainkin.
En luullut niin, koska tiesin että saat sen.
Ei, koska olin...
Itse asiassa, minun rouva Higginsin osa, -
on monella tapaa paljon kiinnostavampi kuin Elizan osa.
Tarkoitan, että vaikka hän ei ole naispääosassa -
se on rooli, jossa on syvyyttä ja oikeaa nykyaikaista värähtelyä.
Se on rooli jonka halusin.
Hyvä, koska se on se jonka sait.
Näytän sinulle, mitä on olla minun koulussani.
Oliko tuo uhkaus?
Todellakin.
"Eliza Rocks"!
Voi pojat.
- Onneksi olkoon. - Tämä on paras päivä ikinä.
- En voi uskoa, että Carla hävisi! - Loistavaa!
Hei, Sidarthurin fanit, minulla on uutisia teille.
Täältä kuulette sen ensimmäisenä.
Bändi hajoaa.
- Mitä? - Kyllä, Sidarthuria ei ole enää.
Toistan: sitä ei ole enää.
Stu Wolff jatkaa eteenpäin ja sanoo:
"En koskaan enää tee töitä heidän kanssaan."
Joten, bändin muistoksi, -
kuunnellaan kappale "Always Morning" -levyltä.
Ei!
Ei voi olla totta!
Ei voi!
Mitä? Mikä on hätänä?
En voi hengittää. Äiti, en pysty hengittämään.
Kuulin.
Kiitos, että olette tällaisella hetkellä täällä.
En halua uskoa sitä.
Tein nämä laput luovuttaakseni ne faneille, ja kehottaakseni heitä protestoimaan.
Kuten nämä pallot menevät taivaaseen, -
niin tekevät myös Sidarthurimme tähdet -
sekoittavat yhteen universumimme tähdet.
Kuvainnollisesti, tietenkin.
Voitko uskoa tätä?
Yksi maailman historian -
suurin katastrofi on tapahtunut, -
ja kaikki ovat kuin mitään ei ole tapahtunut.
Erinomainen.
Minä taas, tietenkin.
Kuka on seuraava?
Minä.
Oletko hullu? Carla on kaikkien aikojen mestari.
Entä sitten? Tässä tulee uusi kaikkien aikojen mestari.
Luulen, että huijasit.
Hyppää kyytiin.
Kierros yksi.
Isäni on, kuten tiedät, Sidarthurin lakimies.
Hän soitti minulle, vain kertoakseen mitä hän sai selville bändistä.
Todellako?
Se mitä hän kertoi minulle, ei ole vielä julkisesti tiedossa.
Sidarthur pitää jäähyväis- konsertin New Yorkissa ensi kuussa.
Isällä on jo VIP-paikat, mutta se ei ole paras osa.
En luullutkaan sen olevan.
Stun huvilalla tulee olemaan jatkobileet -
kaikille Sidarthurin läheisille ystäville.
Niin olen kuullut.
Ja arvaas kenellä on jo kutsu?
Sattuneesti Ellalla ja minulla.
- Oikeastiko? - Joo, oikeasti.
Miten järjestit sen?
Samalla tavoin kuin sinä. Vanhempien yhteyksien kautta.
Mitä muita yhteyksiä sinulla on kuin puhelin?
Voittaja.
Taas minä.
Luuseri.
Peli ei ole vielä pelattu.
Kierros kaksi.
Itse asiassa, äidilläni on yhteyksiä.
Marsh Warner osti osan hänen viime kesää.
Ja Marshie, joksi kutsun häntä, on heidän manageri.
Tiedän kuka hän on.
Hän muisti, että olin hulluna Sidarthurista, joten hän sai meidät kutsutuksi.
Äitisi täytyy olla jokin haahuilija.
Voittaja.
Minä, Lola Steppe.
Muista se nimi.
Luuseri.
Mahtavaa!
Miksi kerroit Carlalle, että meidät on kutsuttu sinne juhliin?
Olisit tehnyt täsmälleen samoin, jos olisit ollut samassa tilanteessa kuin minä.
En olisi valehdellut.
Olisin ennemmin ajatellut, kuin avannut suuni.
En voi edes kuvitella olevani sinä.
Carla Santini tekee minut hulluksi.
Älä edes sano tuota.
Kaksi hänen lastenhoitajaa oli määrätty hoitoon.
Älä huolehdi.
Annoit hänelle juuri sitä, mitä hän tarvitsee.
Nyt hän voi pilkata ja nöyryyttää sinua -
koko loppuelämäsi ajan. Ja minua myös!
Luulen, että se riippuu, eikö?
Riippuu mistä?
Siitä menemmekö me.
Konserttiin?
New Yorkiin?
Ja bileisiin.
Meitä ei ole juurikaan kutsuttu.
Sinun ei tarvitse olla kutsuttu sellaisiin juhliin.
New Yorkissa on ihmisiä, jotka eivät mene ulos,
ellei ole ihastunut julkkikseen.
Äitini ei antaisi minun koskaan lähteä.
Se on järjestelykysymys, Ella.
Kerro totuus. Oletko hieman järjiltäsi?
Tiedät, meidän täytyy mennä.
Se on kunnia-asia.
Onko lohessa jotain vikaa?
Ei, ei ole vain nälkä.
Minua koskee liikaa.
Minua koskee myös. Hampaani tulevat ulos.
Ei se ole sellaista kipua.
Se on sydänsurua.
Sidarthur on hajonnut.
He pitävät viimeisen konsertin New Yorkissa.
Siinä se. He lopettavat.
Hyvää yötä, ihana prinsessa.
Antakoon rokkienkeleiden kuoron laulaa sinut uneen.
Minulla ei ole mitään syytä elää ilman heitä.
Anna minun heittää villi arvaus.
Haluat mennä konserttiin.
Jos vain voisin nähdä heidät livenä soittamassa.
Minulla on muistot kuljettamassa minut läpi -
pitkien, edessä olevien tyhjien vuosien. Niin kuin Kansasilainen tie.
Selvä, en usko, että lapset ja rokkikonsertti -
ovat hyvä yhdistelmä.
Miten voit kohdella minua näin?
Olen esikoisesi.
Kallistuit kehtoni yli varmistamaan, että hengitän.
Sen takia haluankin pitää sinut hengissä.
Hän ei pysähtyisi edes pienimmäksi, atomiakin pienemmäksi sekunniksi, -
miettimään hauraita toiveitani ja unelmiani.
Mitä Ellan äiti sanoi?
Hän ei kysynyt siltä.
Hän sanoi, että hänen äitinsä purisi pois 10 dollarin muovikynnet, -
jos hän edes ostaisi sellaiset.
Joten arvaan, että se on sitä.
Ei, en ole juurikaan "se tulee olemaan, tulee olemaan" -tyylinen henkilö.
Selvä.
Pidän kaulakorustasi.
Kiitos.
Minulla on ollut se siitä lähtien, kun olin kuuden.
Itse asiassa se on antiikkia.
Pidän kengistäsi.
Kiitos.
Pidän hymystäsi.
Mary, syömään nyt.
Olen nälkälakossa, kuten Gandhi. Kun hän ajautui käyttämään -
epätoivoisia keinoja, -
Brittihallituksen välinpitämättömyyden vuoksi.
Yksikään murunen ei pääse huulieni läpi, -
kunnes annat luvan mennä katsomaan Sidarthuria.
Sinulla on kaksi minuuttia aikaa tulla pöytään, -
tai välinpitämätön Brittihallitus -
nostaa oven saranoilta, -
ja kantaa sinut tänne.
Haloo?
Tule sisään jos on pakko.
Draamakuningatar on leikkinyt Gandhia kaksi päivää.
- Minä vien hänet. - Selvä, voin kokeilla.
Isäsi kysyy, voisiko hän viedä sinut konserttiin?
Hei, isä.
Kiitos kutsusta, mutta en voi mennä isäni kanssa.
Kuolisin häpeään.
Hyvä on. Selvä.
- Rakastan sinua. - Minäkin sinua.
Heippa.
Haloo?
Hyvä on.
Minä kysyn.
Entä näin?
Isäsi vie sinut konserttiin, ja hakee sinut sen loputtua?
Niin kuin pikkulapsi haetaan päiväkodista?
Eikö tuo nöyryytys, -
jota yrität kasata päälleni, lopu koskaan?
Me kasaamme nöyryytystä.
Selvä.
Heippa.
Tänä iltana sinä syöt.
Kuoleeko Mary?
Ei kuole.
Mutta täällä haisee kuin joku olisi kuollut.
Mikä on tuo haju?
Nyt riittää.
Et saa viikkorahaa kuukauteen, -
ja sitten sinua odottaa kuulustelu.
Mutta voisin käyttää ne rahat nyt, äiti.
Etkö voisi ottaa ne pois ensi kuussa, tai syyskuussa?
En.
Se on niin siistiä.
Olen etsinyt teitä kaikkialta.
Tiesin, että haluaisitte nähdä nämä.
Ne tulivat juuri postissa.
Ne ovat juuri painettu.
Sinä peität näköalani.
Joko saitte omanne?
Itse asiassa, lippumme tulivat eilen postissa, -
mutta olen sen verran ystävällinen, etten pöyhkeile niillä.
Mikset myönnä, ettei teillä ole lippuja, -
tai kutsua. Koita ymmärtää se.
Olen varma, että siellä on paljon valokuvaajia.
Ehkä pääsemme samaan kuvaan.
Sovittu.
Ja sinäkin voit olla kuvassa, Ella.
Ehdottomasti. Olen siellä.
Todellako?
Luulisin.
Minulla on tarpeeksi molemmille.
Maksan takaisin, -
sillä sekunnilla kunhan saan viikkorahani takaisin.
Heti kun saan ensimmäisen näyttelijäroolin, -
vien sinut Eurooppaan.
Oletko varma, että sinulla on tarpeeksi?
Voi ei. Seuraa.
Katso ketkä täällä ovat.
Voisin jäädä ja jutella, mutta en halua jäädä ja jutella.
Hän oli niin ilkeä Callie Stevensille, -
että hänen perheensä piti muuttaa Clevelandiin.
Nähdään perjantaina konsertissa.
Tuo olisi ollut paikallaan, jos edes menisimme sinne.
En usko, että jokin niin pieni asia kuin liput, pysäyttäisi meidät.
Lipunmyyjät, Ella.
New Yorkiin menemisessä on se hauskuus, -
että pääsee tekemään kauppaa limaisten lipunmyyjien kanssa.
Jos menemme, tiedän että jokin menee vikaan.
Tulen kuolemaan, ja vanhempani saavat tietää.
Ja sitten rouva Higgins sanoo, -
"Mitä teet nyt, kultaseni?"
Hei.
Hei, äiti.
Konsertin jälkeen on bileet -
Carla "Paha" Santinin talossa.
Kaikki ovat hyvin pukeutuneita.
Se on tärkeä ilta minulle.
Haluan näyttää täydelliseltä.
Auto hajosi tänään.
Korjaus maksaa 600 dollaria.
Lisäksi pitää ostaa uusi uuni.
Voisitko näyttää täydelliseltä -
jossain asussa mitä omistat?
Tietysti, yritän löytää jotain.
Selvä.
Voitko kuvitella. 64 tunnin päästä -
olemme kosketusetäisyydellä -
miehestä, joka kirjoitti niin monta mahtavaa laulua, -
ja en ole vieläkään löytänyt mitään päälle pantavaa.
Tarvitsin konserttiin upean asun, -
joka laittaisi näyttämään minut 25-vuotiaalta, niin hienostuneelta, -
että jokin hajuvesi voisi olla nimetty minun mukaani.
Tämän piti olla todella, todella erikoista.
Sen pitäisi olla lumoava, ja sen pitäisi tehdä vaikutus.
Jos haluaisin Stu Wolffin huomaavan minut.
Voisin vain pukea tämän nähdäkseni Stun.
Ei ole mitään muutakaan päälle pantavaa.
Tulen olemaan epäsiisti punapää, joka ei osaa pukeutua.
Älä huoli, Ella. Löydän jotain päälle pantavaa.
Tarkoitan, myös tykötarpeet ovat hyviä.
Ne auttavat minua.
Älä itke.
En voi valehdella!
En voi sanoa nukkuvani sinun luona kun en nuku.
En voi lähteä New Yorkiin vanhempieni selän takana.
En voi tehdä niin.
Emme oikeastaan lähde heidän selän takana.
He ovat samassa kaupungissa, eivät vain samassa paikassa.
En lähde.
Meidän pitää tehdä tällaisia juttuja.
Muissa kulttuureissa 15-vuotiaat ovat isoäitejä.
Kukaan ei antanut heille lupaa tehdä niin.
Ei ole vikamme, että ihmiset, -
jotka saattoivat meidät tähän maailmaan, -
eivät ymmärrä, että meidän täytyy lentää pois pesästä.
Luonto määrää, että meidän pitää lähteä.
Ja vanhempamme ovat hyviä ihmisiä.
He rakastavat meitä.
Niin, he rakastavat meitä, vai mitä?
He todellakin rakastavat meitä.
Olen varma, että he olisivat vihaisia, jos meille sattuisi jotain.
Odotathan täällä hetken?
Älä itke. Se järjestyy kyllä.
Me menemme, ja siitä tulee hauskaa.
En voi valehdella!
Äiti, on ihmeellistä, miten joskus olen samaa mieltä päätelmiisi kanssa.
Kuten sanoit, Ella ja minä voisimme tarvita vanhempien valvontaa.
Tässä on suunnitelmani.
Sinä viet meidät junalle täydessä, täydessä päivänvalossa.
Ellan vanhemmat tulevat olemaan New Yorkissa.
He ilomielin hakisivat meidät Grand Central Stationilta.
He jättävät meidät konsertin ajaksi.
Ja me yövymme heidän hotellillaan.
Tiedän. Kuulostaa niin turvalliselta.
En voi uskoa, että se tuli minun päästäni.
Hyvä on. Mutta, minun täytyy jutella Ellan vanhempien kanssa.
Totta kai. Ja kun juttelet heille, tee se lempeästi, -
- koska he eivät tiedä tästä mitään. - Mary!
Ja yritä muistaa, että olemme esikaupunkialueella.
Joo, tiedän.
Se kävisi helpommin, jos sanoisit, että mikrot eivät ole niin pahoja.
No, Maryn mielestä hänen on pakko nähdä se konsertti.
Niinkö sinä ajattelet, kultaseni?
Sinun on pakko siis nähdä tämä Sidarthur-bändi?
Se on heidän viimeinen esityksensä.
Miksi et vain kysynyt?
En tiennyt, että voisin.
Selvä, äitisi ja minä olemme menossa kaupunkiin -
torstaina pitkäksi viikonlopuksi.
Me otamme heidät kyytiin asemalta, -
ja he voivat olla luonamme hotellissa.
Joka on samalla kadulla kuin konsertti.
Sehän olisi hienoa.
Aivan kuin taivaat olisivat halunneet tätä.
Neiti Baggoli, joku rikkoi koron.
Ei!
Tytöt. Jokainen. Kuunnelkaa.
Yleinen kuulutus, kaikki.
Puvut ovat pyhiä.
Olkaa kilttejä.
Tarkoitan, mitä itse kukin laittaa päälle Stu Wolffin juhliin?
Siellä tulee olemaan niin monta kuuluisaa ihmistä.
En tiedä. Haluan vain näyttää seksikkäältä.
Eräät pukeutuvat samoin, kuin mihin tahansa illanviettoon.
Lola!
Lola, kiltti!
Lola! Lola!
Voi luoja! Lola!
Taparikollisuus ei ole koskaan viehättänyt minua.
Mutta tytön täytyy tehdä se, mitä tytön täytyy.
Minä tarvitsin Elizan puvun.
Ei sinun tarvitse tehdä tätä minulle.
Tiedän, että tekisit minulle palveluksen.
Mutta tämä on ehkä liian iso.
Älä huoli.
Tulen pukuhuoneesta takaisin hetkessä.
Viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan.
Tiedän, että ei ole tapaistani olla epäammattilainen, -
mutta kuinka voin keskittyä, kun Sam vaarantaa henkensä vuokseni?
Kun 10 tunnin päästä seisomme Stu Wolffin edessä?
Odottakaa. Ei, ei.
Hyvä on. Nyt riittää! Jokainen!
Anteeksi. Pyydän!
Olen pahoillani.
Ehkä sinä epäonnistuit siksi niin paljon, -
koska jännität illan konserttia.
Ei, olen tottunut niihin.
Lola ja Carla, täytyykö teidän jutella?
Ensi-ilta on viikon kuluttua.
Ajattelisin, että voisimme pitää -
jo nyt yhden kunnollisen harjoituksen!
Selvä.
Nyt ajattelen, että ainoastaan hengitämme.
Hengitä syvään, yritä ja rentoudu.
Ja toisen kerran.
Ravistakaa sitä, ravistakaa sitä, ravistakaa sitä, ravistakaa sitä.
Jatkakaa vain ravistamista ja rentoutumista.
Ja minä haen jotain tarpeellista pukuhuoneesta.
Ei, neiti Baggoli. Minä haen sen puolestasi.
Ei se käy, Lola.
Mitä tarvitsen on lukittuna pukuhuoneessa.
Mutta käsikirjoituksen sivulla 42, -
haluan näyttää vaatimattomalta.
Lola, mene pois tieltäni!
Emmekö voisi vain mennä takaisin lavalle?
Neiti Baggoli, olkaa kiltti.
Ole kiltti, ja mene pois tieltäni...
Lola, voisitko ystävällisesti mennä pois tieltäni?
Onpas outoa.
Miksi tämä ei ole lukossa?
Voi pyhä sylvi.
Mutta, minä aina lukitsen tämän oven.
Sinä mahdollisesti lukitsitkin sen. Meillä on samanlainen lukko kotona.
Joskus se toimii. Joskus taas ei toimi.
Et koskaan tiedä, mitä tapahtuu.
Okei, mitään ei näytä puuttuvan.
Miksi jotain olisi kateissa?
Siitä minulla ei ole aavistustakaan.
Haluaisin jutella vuorosanoistani.
En tunne niitä kovin hyvin.
Et tunne vuorosanojasi?
Tässä vaiheessa, en edes halua puhua niistä.
Ei, en halua edes puhua niistä nyt.
Lola, teet minut niin hermostuneeksi.
Minun pitää näyttää sinulle jotain lavalla.
Tiedätkö, mitä ajattelen?
Luulen, että olet työskennellyt niin kovasti, -
aivan liian kovasti.
Siksi sinun pitäisi todella yrittää, -
ja pitää vapaa viikonloppu rentoutuaksesi. Niinhän?
En todellakaan ole aikaisemmin rentoutunut.
Ei ole mitään syytä, miksi en voisi yrittää.
Luulen, että sinun pitäisi.
Luulen vain, että sinun pitäisi.
Voi luoja. Olin niin peloissani.
Tiedän.
Olin juuri ottamassa pukua, kun neiti Baggoli tuli sisään.
Kiitos, että yritit.
Yritin?
Katso konepellin alle.
Oletko tosissasi?
Kiirehdi, en halua myöhästyä junasta.
Odota minua.
En usko tätä.
En usko, että varastit Elizan puvun.
En varastanut, vaan lainasin sen.
Lainasit?
Sinä siis kysyit, sopiiko se hänelle?
En ihan. Tarkoitan, että Sam...
Saitko Samin varastamaan sen?
Lainaamaan. Sam lainasi sen.
Palautan sen maanantaiaamuna.
Niinkö? En ole enää tässä mukana.
En voi tehdä tätä.
Ella, älä peräänny nyt.
Anna minun nauttia yhdestä illasta, -
jos minun täytyy viettää loput nuoruudestani kaltereiden takana.
Konsertin on parasta olla mahtava.
Sehän on sanomattakin selvää.
En halua päästä lähellekään niitä lipunmyyjiä.
Ota sinä rahat.
Hyvä on.
Sinä näytät kauniilta.
Sinä myös, Lola.
Kiitos.
Niin te näytätte.
Molemmat.
Hotelli on vain muutaman korttelin päässä teatterista.
Tiedän, tunnen New Yorkin.
Olemme takaisin hotellihuoneessamme kahteentoista mennessä.
Onko teillä liput ja rahat?
Meillä on rahat ja me ostamme liput.
Anna minun.
Kiitos.
Me jätämme teidät yksin.
Voin vakuuttaa teille, että kaikki tulee menemään hyvin.
Se on vain pieni ja hiljainen konsertti.
Ella, pää ylös ja marssi eteenpäin.
- Ole valmiina rokkaamaan. - Tytöt, pysykää siellä.
- Lippumme ovat ovella. - Hyvä on.
Etsitään joku, joka myy lippuja.
Eikö täällä ole kojua tai jotain?
Ei. Täällä on vain tavallisia ihmisiä, tekemässä tavallista mustanpörssin lippukauppaa.
Katso tätä. Näiden ihmisten kanssa pitää pysyä tiukkana.
Täytyy tinkiä ja neuvotella.
Kuinka paljon?
165 dollaria syvennykseen. Ette saa enää sen parempia.
Me otamme ne.
165 dollaria. Meille ei jää paljoa muihin menoihin.
Et tarvitse sellaisia, kun näet Stu Wolffin.
Rahat ovat meikkipussissasi.
Aivan.
Mikä hätänä?
Se ei ole täällä.
Meikkilaukkuni ei ole täällä.
Sen täytyy olla.
Koska näit sen viimeksi?
Junassa.
Jätin sen pesualtaan taakse.
Voi ei.
Ehkä se johtuu karmasta.
Meidän täytyy mennä sisään väkijoukon mukana.
Pitääkö meidän mennä pummilla sisään?
Se ei olisi meidän tasoistamme, -
mutta en keksi parempaakaan keinoa tässä tilanteessa.
En ole koskaan mennyt pummilla minnekään.
En voi tehdä sitä.
Olen suunniltani vain ollessani täällä.
Ramppikuumetta. Se menee ohi.
Tämä on hiukan kinkkistä, joten seuraa esimerkkiäni.
Mitähän kappaleita he soittavat?
Toivottavasti he soittavat Love Loserin.
Olen niin innostunut.
Tuntuu kuin olisin odottanut tätä koko ikäni.
Odotahan hetki.
Voisinko vielä vilkaista lippuasi?
Lippuani. Totta kai.
Tiedätkös, se ei ole täällä.
Minun on täytynyt pudottaa se tai jotain.
Ei lippua, ei konserttia.
Vaadin saada tavata esimiehesi.
Niinkö? Voit tavata hänet ulkopuolella.
Tule ovelle.
Mene etsimään Stu.
Pysy siinä.
Älä liiku. Minä tulen sisään.
Minun täytyy olla serkkuni kanssa.
Hänellä on harvinainen tauti, joka saa hänet tukehtumaan, -
ja hän ei voi hengittää, joka johtaa kuolemaan.
Häntä ei saisi jättää yksin.
Hän on yksin, tukehtumaisillaan ja hän ei hengitä.
Minun täytyy olla hänen kanssaan koko ajan.
Hyvä on.
Hyvä suunnitelma.
Ehkä meidän pitäisi mennä hotelliin.
Mitä? Ja jäädä pois konsertista?
Enpä usko.
Emme oikeastaan ole konsertissa.
Olemme lähellä.
Stu Wolff on vain muutaman metrin päästä meistä.
Ja sitten hän viettää loppuiltansa meidän kanssamme.
Sinun harhakäsityksesi hämmästyttää minua.
Ella, mihin olet menossa?
Älä jätä minua.
Tule takaisin.
Mitä sinä oikein teet?
Menen takaisin hotellille.
Aiotko siis vain luovuttaa?
Mitä jos kaikki luovuttaisivat?
Silloin ei olisi Amerikkaa, sähköä tai digitaalista tallenninta.
Meidän täytyisi katsoa ohjelmat heidän aikataulujen mukaan.
Emme koskaan näkisi Renée Zellwegerin töitä, -
tai Christina Aguileran.
Jos kaikki luovuttaisivat, -
me istuisimme Euroopan mutamajoissa syömässä rikkaruohoja.
En käskenyt lopettaa kehitystä.
Sanoin vain, "Mene takaisin hotelliisi."
Etkö halua nähdä Carlan ilmettä, -
kun saavumme juhliin?
Haluan.
Hienoa! Lähdetään Sohoon.
Mihin siellä?
Emme edes tiedä missä Stu asuu.
Tiedämmehän. Minulla on tämä.
Kuva ovesta?
Se ei ole vain ovi.
Siinä on musta ovi ja ikkunoita.
Sinulla pitäisi olla uskoa, Ella.
Soho on New Yorkin taiteellinen sielu.
Se on kulman takana.
67 korttelia on kulman takana?
- Valmis? - Olen.
Valmis?
Joku mies seuraa meitä.
Älä ole naurettava, Ella.
Rikollisuus New Yorkissa laskee kokoajan.
Tule. Mennään.
Tuolla on mies koiran kanssa, ja hän seuraa meitä.
Okei. Pysy tässä. Minä hoidan tämän.
New Yorkilaiset tietävät miten hankaluudet hoidetaan.
Katso.
Hei!
- Isä, mitä teet täällä? - Äitisi soitti.
Hän pyysi pitämään sinua silmällä.
Hän oli hermostunut.
Äiti syntyi hermostuneena.
Mihin olette menossa?
Bileisiin.
Ette tuollaisina. Olette ihan märkänä.
Isä, mikään ei voi pilata paraatiani.
Minä pidän bileistä.
Jos ilmestyt sinne, -
Stu Wolff ei koskaan ajattele, että olen kainostelematon.
Etkö voisi odottaa ulkona?
Ihan lähellä.
Mutta jos näen, että jokin on hullusti, tulen sisään.
Pidän todellakin bileistä.
Kiitos, isä.
Voisitko pitää matalaa profiilia?
Sinä säikytät ystäväni.
Selvä.
Mutta minä tarkkailen.
Hän ei enää häiritse meitä.
Oletko valmis pitämään hauskaa?
Toivon niin.
Selvä. Hyvä.
Tuo oli Santinin auto.
Hei. Lola Steppe. Ella Gerard.
Mukava nähdä sinua taas.
Minun täytyy nähdä kutsunne.
Outoa, että kysyt.
Jätimme ne konserttiin.
Nimemme pitäisi olla vieraslistalla.
Tuossa ne on.
Tohtori ja rouva Lawrence?
Niin.
Äitini ja isäni. He eivät päässeet.
Äidilläni on ihottumaa, ja isäni on leikkauksessa.
Eikö nimesi ollut Steppe.
Voisinko käyttää puhelintasi? Minun täytyy soittaa vanhemmilleni.
Tämä on yksityinen asunto, ei Grand Central Station.
Käytä puhelinkoppia.
Stu, nämä ovat sinun omat bileesi!
Nämä ovat sinun bileesi!
Sinä et määräile minua enää, Steve.
Etkö muista? Se on loppu.
Tule sisään, ennen kuin nolaat itsesi.
Sinä koskit minua...
Muistatko?
Hän on ollut päänvaiva joka puolella maailmaa.
Onneksi hän ei ole meidän ongelma enää.
Steve! Steve!
Rakastan sinua.
Anna minun puhua sinulle hetken.
Ilman roskia ja autoja, -
on kuin seuraisi Heatcliffiä nummella.
- Ehkä meidän ei pitäisi. - Voisitko rauhoittua.
Ennemmin luopuisin hänestä, kuin elämästäni.
- Mihin luulet hänen olevan menossa? - Johonkin mahtavaan paikkaan.
Tämäkö on mielestäsi mahtava paikka?
Minua pelottaa olla täällä yksin, Lola.
Emme ole yksin.
Olemme aikuisen kanssa.
Sitä tosiasiaa sivuten, ettei hän ole meidän kanssa, -
ja hän ei ole edes aikuinen.
Hän on rokkitähti.
Herra Wolff?
Mitä?
Tule mukaani.
Tule. Autetaan hänet pois.
Hän haisee kuin tukossa oleva viemäri.
Ella. Ella. Näe hänen kauneus.
Voi Luoja. Hän itkee.
Uskotko kuinka onnekkaita olemme?
Melkein kuulen heidän rukoilevan, ettemme istuisi heidän viereen.
Saata hänet nopeasti paikoilleen, ettei kukaan haista häntä.
Kaikki haluavat jotain minulta.
Te luulette, että olen tavallinen kaveri.
En ole tavallinen.
Luuletteko, että kukaan tietää kuka olen?
Minä en edes tiedä kuka olen.
Kunhan saadaan hänelle kahvia, -
hänestä tulee totuuden, intohimon, -
ja pelottoman rohkeuden mies, jonka tiedän hänen olevan.
Mitä teille tulee?
Luuletko, että minulla on yhtään kunnon ystäviä?
Me otamme vain kahvia.
Minä en.
Minulle kypsä tuplahampurilaisvati, -
ja isoja sipulirenkaita.
Anna hänelle vain kahvia.
Hän ei ole nyt valmis syömään mitään.
Minä haluan tuplahampurilaisvadin.
Onko se liian vaikeaa?
Teidän kahden olisi parempi pitää hänet kurissa.
Pomo ei siedä mitään häiriötä.
Mitä haluatte?
Nimikirjoitukset? Rahaa?
Levytyssopimuksen?
Hei, tytöt, haluatteko jotain minulta?
Tämäkö on runoilija, joka valaisi pimeimpiä hetkiäsi?
Enkö kertonut, että hän on piinattu sielu?
Stu, onko sinulla yhtään käteistä?
Me tavallaan jätimme omamme junaan.
Tiesin teidän haluavan rahaa.
Katsokaa.
Ei mitään.
Tuo ei ole sipulirengasta.
Voitko uskoa tätä?
Olemme Stu Wolffin kanssa kahvilla.
Minulla on niin paljon kysyttävää työstäsi.
On mahdotonta puhua jollekin, -
joka on juonut noin paljon.
Sinä et vain ymmärrä taiteellista sielua.
Hän juo niin paljon turruttaakseen tunteidensa kiihkon.
Kuten kaikki nerot, Ella.
Haluan sipulirenkaita.
Tämä on donitsi!
Haluan sipulirenkaita.
Heti.
Mikä tämän paikan palvelussa oikein on vialla?
Olemmeko yhdessä?
Keitä olette?
Kohtalo on tavallaan johdattanut meidät yhteen.
- Tässä on Ella. - Ella mikä?
Ella Gerard.
58 Birch Hollow Road, Dellwood, New Jersey.
201-555-0199.
Vanhempani asuvat nyt New Yorkin Hiltonissa.
En halua huolestuttaa heitä sillä, että minut pistettäisiin vankilaan.
On äitini syntymäpäivä.
Ostin hänelle maton.
Hiljaa, herra Wolff.
Sinä?
Lola Steppe.
Isäni nimi on Calum Steppe.
Osoite on 512 Bleecker Street.
212-555-0125.
Selvä, te kolme -
istutte tuonne siksi aikaa, kunnes olen soittanut pari puhelua.
Mikä sinussa on vialla?
Miksi valehtelit tuolla lailla poliisille?
He saavat selville, että isäsi on kuollut.
Mitä on meneillään?
- Keitä te kaksi olette? - Mikä sinussa on vialla?
Etkö pelkää, mitä vanhempasi sanovat?
Olen hyväksynyt sen, mitä elämä voi tuoda tullessaan.
Mutta miksi ihmeessä annoit väärän osoitteen?
Ella. Luulen, että sinun todellinen sielusi ja henkesi, -
on vihdoinkin alkanut tulla esille.
Miksi valehtelit?
En valehdellut.
Isäni asuu Bleecker Streetillä.
Ja hänellä on vuokravalvottu asunto ja koira nimeltä Negus.
Kerroit, että isäsi kuoli moottoripyöräonnettomuudessa.
Liioittelin vähän.
Vähän?
Vähän liioittelu on sellaista, kun sanot olevasi vähän pidempi.
Kun sanot isäsi olevan kuollut, vaikkei hän ole, -
se on käsityskyvyn yläpuolella.
Voimmeko puhua tästä myöhemmin?
Meidän pitäisi ensiksi kertoa Stulle, mitä tapahtui.
Sinun pitäisi kertoa minulle, mitä tapahtui.
Miksi sanoit isäsi olevan kuollut?
Hän kuoli?
Koska?
Minulla oli syy.
Ja se oli mikä?
Totuus?
Ei, valhe.
Kyllä, totuus!
Muistathan, mikä se on?
Olimmeko ravintolavaunussa?
Minulla on muistikuva "Hyvästä joulusta".
Odota hetki. Haluaisin todella selittää.
Juuri nyt puhun hänelle.
Selvä. Koko totuus.
Valehtelin, koska halusin tehdä itsestäni kiinnostavamman.
Kiinnostavamman?
Olemme 1500 kilometrin päässä kotoa New Yorkin poliisiasemalla -
juopuneen rokkitähden kanssa odottamassa kuolleen isäsi saapumista.
Haluat olla kiinnostavampi? Kiinnostavampi kuin mikä?
Sinä et vain ymmärrä.
Se oli uusi kaupunki ja uusi koulu.
Minä ymmärrän.
Ja valehtelin äitini puolesta.
Minun täytyi suojella häntä lähiöltä.
Vanhempasi eivät vain ymmärtäneet häntä.
Joten tapoit isäsi?
Ella!
Olisi mukavaa, jos vain lopettaisit puhumisen.
Ella, älä viitsi.
Mitä täällä oikein tapahtuu?
Pidättäkää tuo mies!
Hän on hiippari.
Ella, isä. Isä, Ella.
Hei. Olen Calum Steppe, hänen isänsä.
Mitä tapahtui?
Sitä minä olen kysellyt.
Kun ilta jatkui pimeyden laskeutumiseen asti, -
ympäristön sydämettömät kadut, -
kuusi meistä kokoontui ylikonstaapelin ympärille, -
ja minä kerroin tarinamme.
Yritimme epätoivoisesti päästä tämän miehen konserttiin, -
koska ajattelin hänen olevan mahtavin runoilija sitten Shakespearen.
Menetimme rahamme, emmekä voineet maksaa lippua.
Sitten yritimme mennä kuokkavieraina hänen juhliinsa, -
muuten olisimme kieltäneet unelmamme lopullisesti.
Kun hän rynnisti pois vintiltä, -
seurasimme häntä varmistaaksemme, ettei hän aiheuttaisi mitään ongelmia.
Minulla on muistikuvia.
Olin sammunut pultsareiden keskelle.
Uskon, että he auttoivat minua.
Tiedän, että minun pitäisi olla vihoissani, mutta on liian myöhäistä olla vihainen.
Olen kiitollinen, että mitään pahempaa ei tapahtunut.
Se näyttää samalta kuin "The Dog Years":in koira.
Se on "The Dog Years":in koira.
Se on koira "The Dog Years":issa?
Sisarentyttäreni rakastaa niitä kirjoja.
- Olet kuuluisa! - Hän ei ole yhtä kuuluisa kuin sinä.
Molly ei usko, että olen todellakin tavannut sinut.
Negus, eikö?
Ja Calum Steppe, eikö?
Kyllä.
Tarkastimme kertomuksenne, ja olette vapaat lähtemään.
- Anteeksi, herra Wolff? - Niin?
Saisinko nimikirjoituksenne?
Tietenkin.
Kersantti Roselle.
Stu Wolff.
Nyt kun tämä juttu on ratkaistu, -
haluaisiko kukaan tulla bailaamaan kanssani?
Minä haluaisin.
Et voi olla suuttunut minulle ikuisesti.
Pyydän, anna minulle anteeksi.
En ole valmis antamaan sinulle anteeksi.
Nämä ovat vuosisadan bileet.
Etkö halua nauttia niistä kanssani?
En ole oikein biletuulella.
Olen pahoillani.
Olen todella pahoillani. Anteeksi.
Sanot tuon vain pelastaaksesi illan.
Enkä.
En oikeasti tiedä, mitä tekisin ilman sinua.
Mitä on tekeillä? Miksi olette vielä täällä ulkona?
Emme ole sellaisella tuulella, että voisimme mennä sisälle.
Hyvä on sitten.
Antakaa minun viedä teidät takaisin hotellille.
Ehkä voisimme mennä sisälle pieneksi hetkeksi.
Hei!
Siinähän te olette!
Jos hakisimme teille jotain kuivaa vaatetta?
Pesetän nuo mekot, ja lähetän ne isällesi, -
joka on muuten loistava.
Luulenpa, että hän ja minä tulemme olemaan kamuja.
Joo, olen ostanut kaikki hänen kirjansa.
Yläkertaan.
- En näe häntä, näetkö sinä? - En.
Voitko uskoa tätä?
Olemme hänen vaatteissaan.
Ja makuuhuoneessaan.
Älä viitsi, Ella. Juhli kanssani, ole kiltti.
Haluan kaiken olevan kunnossa välillämme.
Niin minäkin.
Sinun täytyy luvata, ettet enää koskaan valehtele minulle.
Lupaan. Kautta kiven ja kannon. Vannon sen, Ella.
- Lupaatko? - Lupaan.
Hyvä on.
Hyvä on sitten.
Olemme hänen huoneessaan.
- Mitä tahdot tehdä? - En tiedä.
Tuo on niin törkeää!
Carla!
Hei, Carla!
Olemme etsineet sinua.
Näitkö hänen kasvonsa?
Hän näyttää todella vihaiselta.
Tiedän tuon katseen.
Tiedäthän, elämä saattaa olla niin satunnaisesti kaunista.
Antaa palaa, tytöt!
Voi hyvä luoja.
Pelastajani.
Voi hyvä luoja.
Se on Steve.
- Se on Steve! - Pysähdy.
Stu. Tiedän, että olet todella kiireinen.
Ajattelin, että voisin jutella kanssasi.
Miksei? Ole vieraani.
En voi uskoa, että tapasin sinut.
Tarkoitan, en voi uskoa, että istun tässä miehen kanssa, -
joka kirjoitti kaikki mielialaani nostavat laulut.
Mitä ajattelit kun kirjoitit -
"Joidenkin ovien takana ihmiset odottavat säkenöintiä"?
Ei ajatustakaan.
Mutta sinä kirjoitit sen?
Elämä on pientä sumua, pientä uppoamista.
Tiedätkö, tuo jotenkin kosketti minua.
Olen varma, että myös satoja miljoonia muitakin tyttöjä, mutta eritoten minua.
Olen iloinen, että voin tehdä palveluksen fanilleni.
Ei. En ole vain fani.
Istuin jalkojesi päällä. Tarkoitan metaforisesti.
Kun kuuntelen "Always Morningia", -
pidän ylläni harmaata takkia, sillä sinullakin on harmaa takki levyn kannessa.
Pidät ylläsi harmaata, sillä se on moniselitteistä.
- Olenko oikeassa? - Et.
Minä olen oikeassa.
Näytät pettyneeltä.
Niin olenkin.
Minuun.
Kyllä!
Tarkoitan, ajattelen vieläkin, että olet mahtavin juttu sitten Shakespearen.
On vain harmi, etten ikinä voi keskustella kanssasi runoudestasi.
Mikset?
Koska, herra Wolff. Olette juoppo.
Toivon, että tämän takaisin laittaminen on helpompaa, kuin sen ulos saaminen.
Arvaa mitä!
Olen kotiarestissa.
Niin minäkin! Olen niin ylpeä sinusta!
Tämä on se päivä, jota olen odottanut -
sitten ensimmäisen kesäleirini, jolloin Carla kertoi kaikille lapsille, -
että jos he leikkisivät kanssani, he kuolisivat.
- Hän hymyilee. - Hän bluffaa.
Minun täytyy nyt mennä luokkaan.
Kertokaa minulle miten meni.
Tule. Mennään katsomaan hänen ilmettään.
Joo.
Katso tätä.
Hei, Carla.
Oliko sinulla hauskaa?
Jos se ei olekaan se suuri teeskentelijä.
Tule kuuntelemaan millaiset Sidarthur-bileet olivat.
Miksi me tahtoisimme kuulla, mitä sinulla on sanottavaa?
Ella ja minä olimme siellä.
Kuulitteko tuon? Hän sanoi, että he olivat siellä.
Valehteleminen ei auta. Kaikki tietävät, ettette mennytkään.
Älä esitä ettet nähnyt meitä. Varmasti näit.
Ella ja minä pääsimme sisään Stu Wolfin ansiosta, koska käytännössä pelastimme hänen henkensä.
- Kerro heille, Ella. - Minun ei tarvitse todistaa mitään.
Ella, älä nyt ala esittelemään uutta personaalisuuttasi.
Haluaisitko katsoa kuvia bileistä, Lola.
Tiedän kuinka ihastunut olet Stu Wolffiin. Minulla on hienoja kuvia hänestä.
Me vietimme koko illan hänen kanssaan.
Suurimpien juhliensa aikaan, hän lähti ollakseen kanssasi.
Et selviä tästä. Me olimme juhlissa. Isänikin oli siellä, hän ja Stu aikoivat tavatakin vielä.
Mikä isä?
Eihän sinulla ole isää.
Sanoit, että hän kuoli ennen kuin muutitte tänne.
Siis, mitä aioit?
Keksit aina vain lisää tarinoita. Luuletko, että olemme tyhmiä, koska emme ole New Yorkista.
- Näit meidät. - En nähnyt, valepukki.
Se sinä olet, valepukki. Eihän nimesi edes ole Lola, vaan Mary.
Ella on oikeassa. Ei minun tarvitse todistaa mitään teille.
Tiedät, että olimme siellä.
Voi ei! Hän itkee.
Katsokaa vauvaa.
Sinulla ei ole oikeutta kirjoittaa ylös sanomisiani.
Nuo ovat minun...
Anteeksi, neiti Baggoli. En voi jatkaa.
- Minulla on kerrottavaa. - No nopeasti, Lola, nopeasti.
Minun täytyy tunnustaa. Lainasin Elizan asua viikonlopuksi.
Olen pahoillani, mutta minusta tuntui, ettei ollut muuta vaihtoehtoa.
Ei vaihtoehtoa? Miksi?
Minun oli pidettävä sitä Sidarthurin juhlissa.
Milloin aioit luovuttaa, Mary?
Ei, etpäs. Et voinut ottaa pukua.
Koska pidän sitä lukitussa turvakaapissa pukuhuoneessa.
Keinoja on, neiti Baggoli. Keinoja on.
- Missä se nyt on? - Palautettuna, turvassa.
Se näyttää ihan samalta, mutta jotenkin erilaiselta.
Uskotteko häntä?
Ensin hän ottaa puvun ja palauttaa sen. Sitten hän menee juhliin, jossa häntä ei nähdä.
Totta se on! Puku kastui, Stu Wolff vaihdatti minulle kuivat vaatteet.
Hän kertoi, että on tärkeää, että tunnen oloni mukavaksi.
Jäähyväiskonserttinsa iltana hänellä ei ole muuta tekemistä, kuin nähdä Mary kuivissa vaatteissa.
Tytöt, lopettakaa!
Hän lähetti sen takaisin isälleni limusiinissa, joka oli tämän näyttämön kokoinen.
Puku limusiinissa? Voitteko kuvitella?
Hän on isäni ja isän koiran suuri fani.
Sitten koirasi antoi hänelle nimikirjoituksen?
Mutta lainasin pukua!
Katso, Stu Wolff antoi tämän minulle ihan itse.
Se on t-paita hänen kiertueelta. Miten muuten olisin sen saanut?
Roskiksesta, kuten kaiken muunkin.
Täällä liinalla pyyhin hänen kyyneleensä.
Pitäisi varmaan lähettää se dna-testiin.
Unohdin pullonkorkkikorun hänen talolle.
Hän kertoi isälleni palauttavansa sen lähettipalvelun kautta.
Puku ajelemassa limusiinilla. Niin kai sitten, -
muuten sen olisi pitänyt ottaa taksi.
Olet hassu, Lola. Sinun pitäisi ryhtyä koomikoksi.
Mutta voisimmeko jatkaa töitä? Meillä on paljon tekemistä ennen keskiviikkoiltaa.
Sinä uskot minua, eikö niin? Carla tässä valehtelee.
Olemme tehneet kovasti töitä tämän tuotannon eteen, Lola.
Ja en anna sinun pilata sitä.
Olemme kaikki saaneet tarpeeksemme.
Oletko sinä?
Oletko sinä saanut tarpeeksesi?
Vajosin masennukseen, jonka vain Hamlet tunnistaisi.
Kertomani tarina oli uskottava ja mahdollinen, ja kaiken lisäksi se oli totta.
Kukaan ei uskonut minua.
Ehkä koskaan ei voi voittaa maailman Carla Santinisseja.
En koskaan ole tuntenut itseäni näin lyödyksi. Tunsin olevani pulu, enkä kaunis flamingo.
Mary? Ella on täällä.
Mene vain.
Minun on puhuttava sinulle.
En tunne oloani oikein hyväksi.
Lopeta ruikuttaminen. Tiedän mitä teet.
Mitä tapahtui kaikkein kohteliaammalle tytölle koko New Jerseyssä?
Mitä väliä sillä on enää? Tiedämme olleemme juhlissa.
Tiedämme keitä tapasimme, ja mitä teimme.
Nouse ylös!
En voi. En vain voi.
Oletteko nähneet Lola Steppeä?
Onko kukaan nähnyt Lola Steppeä? Lola?
Tiedätkö, olen oikeasti kipeä. Kysy vaikka äidiltäni.
En usko. Yrität luistaa esityksestä.
Olen niin kipeä, että voin saada keuhkokuumeen, tämä olisi kuolinvuoteeni ja sinä tuomitsijani.
Et voi tehdä näin, Lola.
Kaikki luottavat sinuun.
Entä vanhempasi ja Sam?
Sam ei ole koskaan käynyt aikaisemmin koulun tapahtumissa. Nytkin hän tulee vain sinun takiasi.
Lola Steppe, minun Elizani.
Pois tieltäni.
Tunti esityksen alkuun.
Entä minä?
Olin onneton, kunnes tulit Dellwoodiin. Luulin, että kaikilla on samanlainen elämä kuin minulla.
Tehdään kaikki mitä sinulta odotetaan, kun sinulta odotetaan sen tekemistä.
Kyseenalaistamatta mitään.
Ainoastaan saatoin odottaa, että vartuttuani minulla olisi vanhempieni kaltainen elämä.
Sitten kohtasin sinut.
Annoit rohkeutta minulle, Lola.
Ansiostasi olen tarpeeksi rohkea olla erilainen.
Älä koske minuun!
Olet häpeäksi!
Ainoa asia, jolle Carla ei voi mitään on se, että olet Eliza Doolittle.
Aioitko luovuttaa roolin hänelle?
Mary, jätin viestin isällesi. Pitäisikö soittaa neiti Baggolille?
Ei.
Minulle tuli ihmeparantuminen.
Minun on oltava varma.
Oletko valmis tähän?
Valmis? Neiti Baggoli, synnyin näyttelemään Elizaa.
Pukeudu rooliasuun aloitusta varten. Näytä niille!
Minuakin ihmetyttää, että saan kaiken mitä haluan.
Ota pukuni pois päältäsi.
- Tästä lähtien minä olen Eliza. - Pois minun asustani.
- Nauti esityksestä. - Kiitos, totta kai.
Ja riisuudu ensimmäisestä rooliasustani!
Viisi minuuttia alkuun, hyvä yleisö.
Viisi minuuttia.
Pois puvustani.
- En! - Pois puvustani!
- En! - Pois puvustani.
- Anteeksi, neiti Baggoli. - Mukava nähdä sinua.
Otatko jäätelöä?
Sinä pärjäät hienosti.
Minua pelottaa, tunnustan sen.
Mutta jännittää myös.
Älä pelkää.
Sinä pärjäät upeasti, Lola.
Sanoit minua Lolaksi.
Sinä olet Lola.
Onnea!
Painakaa välilyöntiä, lapsukaiset.
Sinulla ei ole oikeutta kirjoittaa ylös sanomisiani.
Nuo ovat minun omia sanojani.
Juuri sopivasti. Juuri sopivasti.
Kaupunkielämää.
Tämä tyttö työskentelee keskustassa New Yorkin kaupungissa.
Ympärillään jotain ei niin kaunista.
Vanhemmilta sai rakkautta ja lämpöä.
Pysyäkseen vahvana ja kulkeakseen oikeaan suuntaan.
Juuri sopivasti, juuri sopivasti kaupunkielämää.
Elän juuri sopivasti kaupunkielämää.
Elän juuri sopivasti, kaupunkielämää varten.
Sanokaa "New York".
New Yolk.
New York.
Ärrällä.
New Rolk.
Et osaa puhua.
Katsotaan osaatko kävellä.
Käännyin kohtaamaan itseni.
Vaikka en saanut silmäystäkään, kuinka muut näkevät huiputtajan.
Kai minun täytyy mennä testiin. Ottaa testi.
Käänny ja kohtaa muutos. Sinun on muututtava uudeksi tytöksi.
Aika saattaa minut muuttaa. Mutta en aikaa muuttaa voi.
Kaikki hyväksyivät minut takiasi.
Kaikki sinun takiasi?
Minäkin olin siellä!
Tein kovasti töitä, saadakseni näyttämään sinut hyvältä!
No, mitä aioit seuraavaksi kultaseni?
Minusta tulee opettaja.
Opettajana oleminen on arvokkainta, mitä ihminen voi olla.
Bravoo!
Tuo tyttö oli maailman lapsi uneksiessaan ja etsiessään itseään.
Hän on elänyt siellä, ei muuta. Hän aikoo muuttaa kohtaloaan.
Hän on aito.
Tuo tyttö oli ainutkertainen teini-ikäinen draamakuningatar.
Kuuma, rankka, aina vaan wannabee.
Katsot perään etkä uskoa voi.
Se tyttö olin minä.
Elämä on taidetta, maalaa se värein. Tee siitä mitä vaan, älä jää rooliin kiinni.
Et tarvitse huippuälyä, onnistuaksesi tehtävissä. Älä vain epäröi, usko vain itseesi.
Stu Wolff?
En voi uskoa.
Kutsuiko isäni sinut tänne?
Ei.
Saanko tulla kumminkin?
Kyllä!
Totta kai.
En voi uskoa, tämä on hullua.
Lolan isä sanoi, että hän olisi täällä.
Olet kotonani Lolan takia?
Tiedätkö? Mikset jäisi tänne?
Jää, niin haen hänet.
Ja menen hakemaan hänet. Pysy sinä täällä.
Enkö voi tulla sisälle?
Katsokaa kuka tuli tapaamaan minua.
Hei kaverit.
Katsokaa kuka tuli.
Onko hän Stu Wolff?
Katsokaa kuka tuli kotiini.
Hei, Ella. Halusin vain tulla sanomaan...
Lola!
Unohdit tämän meille.
Olin kuvitellut tämän tilanteen hulluimmissa unelmissani.
Ehkä jos et kuvittelisi hulluja kuvitelmia -
ihmiset kuten Stu Wolff eivät palauttaisi korujasi henkilökohtaisesti.
Tule nyt, se on vain käsi.
Kiitos kun ilmaannuit.
Kuinka olet voinut?
Kuivilla.
Olen parantumassa.
Jälleen.
Eräs ihana ihminen kertoi, että olen juoppo, enkä pitänyt kuulemastani.
Kuulostaa pahalta.
Mutta se herätti minut.
Joten ehkä joskus lähiaikoina voimme puhua mahtavasta musiikistasi.
Sano vain milloin.
- Minä saan sanoa milloin? - Kohtuullisen ajan päästä.
Haluatko tanssia?
Ehdottomasi.
Tämän minä opin. Kun olet onnellinen, koko maailma muuttuu New Yorkiksi.
Ja että unelmat ovat tärkeitä.
Joskus kun et edes etsi, ne löytävät sinut.
Ja Sam. Hän oli ollut siellä koko ajan. Mutta kun avasin sydämeni hänelle, ajattelin -
nyt kun urani on alkanut, voisin ottaa poikakaverin.
Ensimmäistä kertaa ymmärsin, että aito todellisuus voisi olla paljon hauskempaa kuin kuvitelmat.
Ja voitko uskoa, että kaikki tämä tapahtui -
Dellwoodissa, New Jerseyssä. Kaikista maailman paikoista?